De kommer!
De kommer Hank.
De kan vara här när som helst.
Se upp med den där...
-Rör dig inte! -Jag är träffad!
Är du ok?
Kom ut.
Vidare.
Iväg nu!
-Vad är det med hästen? -Den gillar visst inte något där.
-Indianer? - Möjligen.
Det är bäst att ta det försiktigt.
-Vi kan gå runt. -Bara därför att din häst är nervös?
Varför ligger du inte en martingal på honom?
Vi tar det bara lugnt.
Om det var någon där, så är de nog borta nu.
Två eller tre dagar?
Ja, något sådant.
Landet här är inte så ofta besökt...
Hängd...
Är vi tillräckligt långt borta från den hängde mannen nu?
Kom ut, Dick!
-Tre män är på väg hit! -Tre?
-Inte flera? -Jag såg inte flera.
Bara tre?
Det är nog inte så farligt.
Vi väntar på pojkarna, inte indianer?
Det måste vi väl göra.
Det blir säkert inte något bråk.
Vi låter dem komma och ser vad som sker.
Du och Hag kan ju gömma er däruppe för säkerhets skull.
När det ser lugnt ut, så kan ni komma ner igen.
-Vi tar ingen chans, Dick. -Sätt dig där igen, Ed.
Den kan jag skjuta längre med.
Säg till när det är klart!
Em?
Det är Dick!
Hej! Vart skall ni ta vägen?
-Till Waco. -Är ni från Texas?
-Cowboys? -Jepp.
Kommer ni norr ifrån?
Ja, för två veckor sedan var vi i Pea River.
Det är långt till Waco.
Behöver ni vila er lite?
Kom och ta en drink med oss!
Du skall väl också ha en drink min pojke
Ja tack.
-Jag heter Dick. Det är Edgar. -Vern.
-Wes. -Otice.
Jag kallas för Blinde Dick, därför jag är blind på det ena ögat.
Det finns en inhägnad för hästarna på andra sidan.
Visa dem var det är.
- Vad kan vi annars byta med? - Många saker...
Det var ingen därborta va? - Nej
Vart skall ni ta vägen? Waco!
Är ni bara tre?
Ja. Och ni är fem?
-Såg ni några indianer vid Pea? - Ett par stycken. Vi såg spår efter några.
Jag berättade just för dem hur Adam föll och stack sig på sin kniv.
-Ta en tår. -Tack skall du ha.
-Finn er till rätta. -Tack.
De stannar här i natt, Edgar.
Kom in, pojkar.
Detta är Otis, Vern och Wes... Joe och Boise.
Fick ni tag på något? Kreatur alltså?
Nej...
Vi gjorde vad vi kunde
-då får ni bara bönor och bröd. -Det är fint, tack.
Ett sånt gäng spejare.
-Det är inte svårt att ta dem! -Skall vi pröva?
Varför? Om de inte vill ha bråk, så skall vi inte heller bråka.
Hörde ni det? Föll på sin kniv.
Ja...en sån historia.
Tror de, att vi är cowboys, som bara rider förbi?
Det är ju det vi är!
De vill inte ha bråk.
De såg säkert, att vi kom. Det hade varit lätt att skjuta oss, om de ville.
Tror ni, att de jager kaniner?
-Skall du pröva att få dem med? -Eller så skall du?
-Vi slår till när det blir ljust. -Jag är klar just nu.
Det blir inte gott för oss.
-De vet att vi inte är cowboys. -Ni bekymrar er för mycket!
Jag skulle ha skjutit dem med det samma.
De är nog inte ute efter bråk. De skall bara till Waco.
-Läckra bönor! -Ja, det är inte dåligt.
Ni vill kanske slå er samman med dem?
Nej, det kan jag inte föreställa mig.
Jag har inte lust till att bli hängd i ett träd, som han vi såg.
Det har jag inte heller.
Vi skulle kanske hålla vakt över dem?
Nej, vi sticker iväg tidigt.
Tror ni, att de vill göra något?
-Som vad? -Är det flera häruppe?
De rider säkert vidare i morgon, precis som vi.
-Går du med i Seabar igen, Otis? -Jag vet inte.
-Jag tänkte på det... -Det är en bra grupp.
-Hur blir det med dig, Wes? -Nej.
-På grund av Caine? -Kanske.
-Det var väl inte så farligt? - Det är din mening.
Har ni tänkt på att göra något eget?
Det har hänt...
-Jag har gjort det. -Du vill visst slå dig till ro.
Du borde slå dig samman med dem, Wes. Då kan du rida så mycket du vill.
-Det är bättre än att gå. -Det har han rätt i.
Det är nog inte så dumt.
-Börjar du nu, kan det bli bra. -Jag vet, att det inte är så dumt.
Jag skall tänka på det. Bara vi kommer iväg härifrån i morgon.
Vet du om det ligger en stad i närheten?
Sierra Junction ligger ett par dagars ritt åt söder.
Sierra Junction. Är det kanske den, jag menar?
Finns det en saloon, som heter "Golden Nugget"?
Antingen "Golden Nugget" eller "Silver Dollar".
Det är de enda två inom många miles omkrets.
Har du tänkt att gå förbi?
Jag undrar, om det är den, jag menar.
Vad är det med den?
Så snart, man pratar om salooner, vaknar du.
Jag vill inte diskutera med dig, Vern.
-Tror du, att de snart ger sig iväg?
Ja, när som helst.
Jag vet inte riktigt...
-Är de fortfarande här? -Ja.
Man skulle tro, att de idioterna...
Ni är omringade!
Försök inte något! Ni har inte en chans!
-Vad skall vi göra? -Vi håller oss härinne.
Vad vill ni?
Vi stannar här!
Kasta ut vapnen och kom själva ut, annars skjuter vi!
Ni har inte en chans!
Vi väntar snart inte längre!
Vi räknar till tre, så skjuter vi!
Ett...
Två...
Vi smyger oss runt på baksidan av huset.
-Vi måste ut härifrån! -Hur?
Vår enda chans är att komma upp över.
-Hur? Till fots? - Det finns inte andra möjligheter.
Det blir en lång dag...
-Skall vi försöka att komma förbi dem? -Vi får hjälp av hästarna.
Vi kan inte sitta här och vänta på att bli skjutna... eller hängda.
-Vad gör de? - Springer fram och tillbaka.
De kommer inte långt.
Skjut inte!
De kommer inte långt.
Vi måste få resten ut, innan det blir mörkt.
Du försöker att komma bakom huset, Sam. Ward, du följer efter de två.
Var försiktig, bara följ efter dem. De är mördare.
Spar på krutet.
-Jag hoppas, de följer efter oss. -Det gör jag inte!
Vi har inte gjort något!
Vad är det med dig?
-Inte något. Kom nu, Wes. -Vart?
Det är spelar ingen roll. Vi blir hängda trots allt, nu när Otis är död.
Skjut inte!
Kasta vapnen från er och kom ut!
Ni har inte en chans! Ni är omringade!
Vi bränner huset!
Vad säger ni?
Det är sista chansen!
Skjut inte! Jag kommer ut!
Har ni något ni vill säga?
Inte?
Vi kan inte fortsätta längre upp.
Vi måste gå ner igen.
Det visste de.
De satte eld på mitt hotell.
De är säkert redan hängda.
De visste, att vi inte skulle klara det.
Jag vill inte hängas, Vern!
Vad tänkte de på? Brände huset? Inte en chans!
De räknade med att vi inte skulle klara det, och så måste vi kapitulera...
...som de andra.
Vi har säkert lämnat spår efter...
De flesta är nog upptagna av hängningen en stund.
Vi måste försöka att komma förbi.
-Är du skadad? -Såg du dem?
Det är nog bara 3-4 man. Kom!
Säg till Quint vi håller ögonen på dem och väntar på, att de skall gå i fällan.
Det blir snart kallt här.
-Vi skall äta, far. -Tack, jag kommer.
-God kväll, Catherine. -Evan.
Vi tacker dig, Gud, för maten.
Vi är dina tacksamma tjänare och värdesätter det du ger oss. Amen.
Det var bra!
Mina fötter! Jag vågar inte se på dem!
Vi måste fortsätta, Wes. De kan lätt följa spåren efter oss, när det blir ljust.
Jag kan inte gå mycket längre.
De var nog uppe hela natten, sådan som de jagade oss i morse.
Vi måste få tag på några hästar, annars klarar vi det inte, Vern.
-Om det var en stad i närheten... -Vi kan inte gå in i en stad.
Jag vet det. Men i utkanten av städerna är det alltid gårdar.
Tror du, vi har sluppit ifrån dem?
Vi måste i varje fall hitta ett gömställe innan solen går upp.
Det är en skam, om vi har gått så långt till ingen nytta...
Det är bättre att ha vapen än en bruten nacke. Kom!
Får vi tala lite med er?
-Stanna här! -Var försiktig!
-Kan jag hjälpa er med något? -Har ni sett något underligt här omkring?
-Nej. -Två mördare är på fri fot.
De tillhör ett band. Vi fick fatt på två, som vi hängde i dag.
-Kom de denna vägen? -Det kan jag inte säga.
De kommer till fots. En av dem är möjligen sårad.
- Får vi titta in i ditt stall? -Ja, varsågod.
-Har ni lust till lite whisky? -Ja, tack. Men först ser vi oss runt.
Abigail!
Hämta whiskyen.
Tack, Abby.
-Det är min dotter, Abigail. -God kväll, fröken.
De är visst inte här.
-Har ni lust till att komma in? -Nej, tack. Vi måste vidare.
Vi måste ha tag på dem. Tack för drinken.
Det var hyggligt att träffa er, fröken.
-Söt flicka! -Ja, inte dåligt.
Jag kommer nog förbi igen, skulle jag tro.
Inte ett ljud, hör du det?
Sätt dig.
Sitt stilla, så händer det ingenting.
Vi vill inte skada någon.
Vi har inte ätit sedan i går morse.
Det är gott!
-Får jag laga mat? -Ja.
Det var tur för oss, att de kom förbi igår kväll.
-Vad är det? -Ingenting...
Jag undrar bara vart vi skall ta vägen.
-Vill ni ha kaffe? -Ja tack!
Det var en rejäl stubbe därute!
-Vad är det? -Ingenting...
-När kommer han in? -När vi skall äta middag.
-När brukar ni göra det? -När maten är färdig.
-De hittar oss. Vi har inte en chans! -Du behöver inte upprepa det.
-Skall vi inte ta hästarna nu? -Det hjälper inte.
Maten är färdig.
-Går hon ut nu? -Det brukar hon.
-Gör som du brukar. -Gör som de säger, Abby.
Din mor stannar här.
Hon är där..
-Middagen är färdig, far. -Jag kommer snart.
-Nu kommer hon tillbaka. -Sätt dig.
-Det gick då bra. -Jag glömde vattnet.
-Han brukar tvätta sig först. -Abby!
-Ja, far! -Var är vattnet?
Säg att du skall hämta det.
Jag kommer med det nu, far.
Vad är det, ni gör därinne?
Skynda dig!
-Vad är det? -Jag glömde det, far.
Rör dig inte!
-Har du hittat något? -Nej, jag har letat hela natten.
-Vi måste nog fortsätta resten av dagen. -Ja, det måste vi väl.
-Men de måste väl komma fram snart. -Vad har du tänkt dig att göra?
Vad skall du göra?
Om vi inte snart hittar dem, så är de inte här.
De kommit igenom.
Jag tror, jag skall tillbaka till nybyggarna och få mig lite mat.
Roy berättade för mig om middagen
-Jag kommer senare. Okay? -Ja, och så slutar vi för i dag.
Farväl.
-Skall du inte äta, Evan? -Vad vill ni?
Ingenting. Vi vill inte ha bråk.
-Vi har inte gjort något. -Ni är hästtjuvar!
Ni kan inte komma hit och ta mina djur!
Hur skall jag då klara mig?
-Jag går ut och ser på hästarna. -Varför det?
-Jag vill bara se på dem. -Tänk om det kommer någon.
De ser mig inte.
Han stannar här. Hon stannar hos mig.
-Vad vill du med henne? -Vad tror du?
-Detta är inte ett vanligt besök. -Det sade du!
Okay, så ta henne!
Jag skall bara se på hästarna.
Jag vet, hur du har det mister, och jag förstår dig.
Men vi är inte banditer! Det är sant!
Om ni bara sitter stilla ett par timmar, så försvinner vi igen.
Inte något bråk. Det är för allas bästa.
Bra hästar!
Du säger inte mycket.
Det är så ensamt härute.
-Tycker du om att vara här? -Kan vi gå in igen?
Far tycker inte om, att jag pratar med främlingar.
Jag har inget emot det.
-Vi blir hängda. Är det riktigt? -Vet inte. Jag bestämmer inte det.
Lyder du bara din far?
Det vet jag inte.
-Hur gammal är du? -18.
-Du får inte stjäla våra djur. -Det är inte mitt problem.
-Det är banditernas skuld. -Det är inte riktigt att göra det.
Vad är riktigt? De dödade min bäste vän.
Vi borde gå in.
Jag säger till, när vi skall gå in.
Skall du ha den?
-Ganska fina hästar. -Bara de kan få oss bort härifrån.
-Gå ut och hugg vidare. -Jag vill stanna här.
Gå ut och klaga inte. Det ser bättre ut, att du arbetar.
Du behöver inte bekymra dig för dem.
-Han är sur! -Det är inte så konstigt.
Vi har ju tänkt oss att stjäla hans hästar.
-Får jag lägga mig lite, Vern? -Varsågod.
-Tag min säng. -Tack...
Hur länge har han varit i gång med den stubben?
-Sedan i går morse. -Tycker du om att vara här?
Det är okay.
-Blir det inte ensamt för en kvinna? -Inte mera än för en man.
Det kan väl stämma.
Det, du gör, är väl också ensamt?
Ja...
Hängde de någon från ditt band i går kväll?
-Det är inte mitt band! - Skall du tala så mycket, Vern?
Sov du.
Det kan jag säkert inte.
Om ni har något att göra, så gör det!
Vad var det egentligen, som hände mellan dig och Caine?
-Vad är det du vill? Prata? -Det är bättre än att bara sitta här.
Jag vet inte... Skall vi spela dam?
-Har ni dam? -Ja.
Får vi låna det?
-Spela dam... stjäla hästar... -Vad är det?
-Det verkar bara så hopplöst... -Säg inte så.
-Det är bara lite märkligt. -Varför det?
Att sitta här och spela dam...
...medan någon letar efter oss för att hänga oss!
-Varför gör du inte något? -Det är inte mycket, vi kan göra.
Du kan inte vinna.
Men jag vill inte bli hängd!
Ingen skall hänga mig!
Jag kunde tänka mig att försöka med stubben!
Kom här och spela vidare!
Jag vet inte. Jag måste tänka över det.
Du får aldrig gjort något.
Jag tror aldrig, jag har gjort så lite som i dag!
Bortsett från när jag har varit sjuk.
-Vad är det, som är så roligt? -Det är inte vettigt!
De brände mitt hus!
-Det är din tur, Vern. -Jag vet det.
-Ni är hästtjuvar! -Indianerna?
Spela. - Var har du varit någonstans?
Det är din tur!
Så stilla det blev! Se efter vad han gör!
Vi har inte funnit dem ännu. Vi får nog inte tag på dem i dag.
-Var är kvinnorna? -Inne. De bakar.
Nå?
Jag är bara ute för att höra, om det är någon, som kom den här vägen.
Vad faen pratar de om, Vern?
Han skvallrar bara.
-Är det något fel? -Nej.
Det ser ut, som om det är något.
-De är här! -Det var det, jag trodde.
-Var är de? -De har kvinnorna. Vad gör vi?
Se inte upp mot huset.
Peka, så hämtar jag hjälp.
Se ut som om du visar mig vägen.
Fortsätt med att arbeta. Se ut som ingenting hänt.
Låt dem komma ut för att fråga om, vad det skedde.
Försök att få dem till att stanna lite.
-Skall vi låta honom gå? -Han har säkert berättat om oss.
Han tror nog, att vi är så dumma, att vi går på den.
Så snart han är borta...
Stanna här inne.
Nu går vi!
Håll dig borta!
De tar våra hästar!
Stopp!
-Vad tror du? -Sänd någon ner för att se efter.
-Beklagar, frun. -Jag hoppas, att ni hänger dem!
De har sett den sista soluppgången.
-En av dem blev träffad. -De kommer inte långt.
-Jag vill ner! -Nej!
Jag vill inte vara med längre.
Vi klarar det inte med en häst.
Fortsätt, Wes. Skynda dig!
-Jag kan inte gå från dig. -Du skall! Förstår du inte det?
Fortsätt!
Nu har vi dem!
Hur blir det med den andre?